Slušaj, ovako stvari stoje:
Ako ne uočiš ovcu tokom prvih pola sata,
onda si ti ovca.
P O K E R A Š I
Ovi momci će vam reći: karte su tvoj zanat.
Posao kao i svaki drugi. Ne kockaš se, zarađuješ.
Tvoj cilj je jedan, dobar pot na sat.
Ulažeš kad veruješ da imaš izgleda, ne ulažeš kad sumnjaš.
Ništa ne reskiraš.
Ja sam tako platio polovinu studija prava.
Oličenje igrača na sitno.
Naučio sam kako da dobijam po malo. Ali naučio sam i ovo:
ako si previše oprezan, ceo život će ti postati prokleto okapanje.
Ovo je jazbina KGB Tedija.
- Petsto? - Nećete je naći u oglasima.
Ne, ne večeras.
Koliko?
Daj mi tri visoka društva.
Trideset hiljada. Prebroji.
- U redu je. - Dakle igraćeš na veliko?
- Dobro je. Uzmi keks. - Ne.
Ne izgleda naročito,
ali KGB je povezan sa vrhom ruske mafije.
S njim se nikako ne treba šaliti.
Ali ako tražite velike uloge,
samo ćete ih ovde naći.
Poznat sam kao sitan igrač, ali to će se promeniti.
Džoi Keš je legenda Njujorka.
Profesionalac. Priča se da živi od kocke...
od svoje devetnaeste.
Čuvaš to za nekog?
Da, čuvam za tebe.
I bolje.
Nadam se da ne misliš da igraš.
Na ovakvim mestima čovek ne može imati boljeg druga.
- Dođi ovamo. - Ali večeras ne želim da ga vidim.
Ne sedaj sa ovima,
poješće te. Počistiće te.
- Tako ti kažeš. - Ima lakših partija.
Odemo na kafu, pa u Kvins na partiju sa amaterima.
Znam šta radim.
Hoćeš da ideš na najveći ulog?
Hoćeš da pokupiš lovu i odeš u Vegas.
Jesam li u pravu?
- Mogu da dobijem. - Možda.
Možda je ovo partija koju možeš da dobiješ.
Dobićeš i u Česterfildu...
ili u onoj rupi u 79. ulici.
Dobro. Razumem.
Vraćam se u bitku.
Ovde se igra teksaški otvoreni poker bez limita.
Najmanji ulog je 25.000 dolara.
Ovakvih partija nema često izvan kockarnica.
Ulozi privlače veće igrače,
a ovi ajkule.
Teksaški poker bez limita je kadilak u pokeru.
Svaki igrač dobija dve karte licem na dole.
Zatim se izvuče pet karata i poređa licem na gore.
Svako ih može uzeti da skupi dobru ruku.
Tajna je nadigrati čoveka, ne karte.
Ulažem osamsto.
Nema igre gde novac toliko brzo menja vlasnike.
Igrač može da izgubi dobru ruku usled nepažnje,
i um zajedno sa svim žetonima.
Zato se na Šampionatu igra teksaški poker bez limita.
Čak i najjači igrači nerado igraju bez limita.
Ne mogu da izdrže nagle obrte.
Ali ima i drugih, kao što je Dojl Bronson,
za koje je "bez limita" jedina prava igra.
Kako reče papa Valenda..."Život je hod po žici, sve ostalo je iščekivanje."
Prepuštam tebi.
U redu, podižem.
- Podižem za 500. - Ne idem.
Procenio si. Idem.
Evo u čemu je lepota ove igre.
- Pokaži. - Dobio sam jak par
i hteo da ga zadržim u igri.
Da igram sa prosečnim, ne bih mnogo uložio.
Pustio bih ga da upadne u zamku. Ali KGB je lukav.
Zato treba da podignem,
kao da neću da me prati.
- Ulažem 2.000. - Onda on odgovori i ja dobijam.
Idem.
Mislim da Tedi ide na kare.
Odbaci prvu kartu i daj tri.
Evo karte na koju idem, devetka herc.
Imam ful.
- Pokaži se. - Dalje.
Sad se nadam piku da Tedi dobije kare.
Onda će podići ulog i ja ću ga dobiti fulom.
Stavljam...
ulog...
15.000 dolara.
Pauza.
Hteo sam da pomisli da se dvoumim.
Ali ja sam mislio samo na Vegas i prokleti Miraž.
Tvojih 15.000 plus 33.000.
Ulažem sve, jer mislim da nemaš pikove.
U pravu si. Nemam pikove.
Znao sam pre nego što je pokazao karte.
Ful kečeva, Majk.
Ustani.
Hajde. Hajde.
- Hoćeš? - Ne.
Nemam više žetona. Sve sam izgubio.
Čoveče, sve što sam uštedeo... Izgubio sam školarinu
Tako ti je to, jednom svako pukne.
Brzo ćeš se vratiti u igru.
Gotovo je s tim.
To svi kažu.
Hej, čoveče, ja ću ti dati lovu.
Davaćeš mi polovinu svoje zarade. Ako izgubiš, ništa.
Sve sam proćerdao.
- Još imaš kamionet? - Naravno.
Hajdemo.
Malo čujete o onima koji su reskirali i propali.
Reći ću vam šta je s njima.
Jure bedne noćne poslove,
nastojeći da otkriju kako su propali.
U glavi imam sliku.
Sedim za stolom, Dojl s moje leve strane,
Amarilo Slim s desne. Igramo svetski šampionat u pokeru.
Dozvolio sam da me ta slika zaslepi protiv KGB-a.
Sad neću odmaći ka Vegasu dalje od zapadnog Njujorka.
Vozim kombi za Kniša.
Milostinja, udeljena onima koji zaborave prvo pravilo:
uvek računaj na preostale adute.
Da te pitam nešto.
Pravno gledano, može li Stajnbrener da preseli Jenkije?
Da li on ima jebeno pravo da ih preseli?
Ne znam. Otkud bih ja to znao?
- To još niste učili? - Ne, Stajnbrener se uči na trećoj godini prava.
Oh.
- Čuvaj se, čoveče. - Da.
Sudije igraju.
O tome sam slušao.
Grupa 10912 sudija, tužilaca i profesora.
Oni imaju veliku lovu. Bilo bi lepo...
da sam svojevremeno imao takva poznanstva.
Samo, u tu igru više niko ne može da uđe.
Krispi Lineta se ubacio.
Kad su otkrili da je profi, nije mogao ni ulicu da pređe bez maltretiranja.
Zatvorili su mu i klub, Voršej.
Radio je od 1907.
O, Majkl.
- Imaš li nešto za mene? - Imam.
Stavi na sto.
Plaća li te za noćni rad?
Znanje je moja nagrada.
Nije vredno.
Idi u džokeje, radi nešto korisno.
Da nije previsok?
Ne regrutuj za Belmont.
- Ti zoveš. - Majkl iduće nedelje... 15604/08/03 23:09
polaže kod tebe.
Treba mu iskustvo, ako misli...
da radi za nekog od vas.
Ejbe, mislio sam da ti je klinac drag. Zato ga teraš u državne činovnike?
Prihvati savet mudrog: drži se privatnog sektora.
Za advokate u Nasau, mi smo sitna riba.
Među ovim velikim umovima...
nije bilo pravog igrača.
- Idem. - Podignite.
Profesor podiže.
Majk? Majkl, hteo sam da pratim.
Ne, dobri ste.
Dobro, podižem.
Ne znam hoću li uništiti svoju karijeru pravnika...
ali ovo je bilo jače od mene..
- Biće dobro. - Idem.
Gledajte i plačite.
Par trojki, ne idem.
Martin i Luis se pitaju.
- Pita se onaj ko diže.
- Koliki je limit? - $20. Najveći ulog je $20.
Dobro. Ulažem $20.
Nisi video sve karte. Kako možeš da podižeš?
Jesi li siguran, Ejbe? To je tvoj novac.
Znamo šta on ima, a šta imate vi.
- Đavola znaš šta imam. - Da se kladimo?
U posao kod vas preko leta.
Ja tako ne delim poslove.
Ali ako si u pravu, bićeš prvi na listi.
Čekate treću trojku...
ali ste zaboravili da je profesor Grin...
imao u prvom krugu.
Tužilac ima dva para, ali su slabi.
Sudija Kaplan je išao na boju...
a g. Ajsen se uzalud nada da će dame dobiti.
Dakle, dekan slobodno može da uloži 20 dolara.
Poljubiš me u dupe!
- Šta imaš Ejbe? - Samo propalu kentu.
Dovoljno. Dobili ste.
Dete, imaš prvi zadatak. Sedi pored mene.
Rado, ali ja ne igram.
- Ma daj! - Videćemo se sutra.
- Ko deli? - Ja delim.
- Klinac mi se dopada, Ejbe. - Dobar klinac.
Bistar je.
Bilo mi je teško da napustim igru.
Otvoreni poziv vuku među jaganjce.
Ali, povukao sam se.
Uvek mogu da nađem igru za sebe.
Laku, žestoku, poštenu, iskvarenu, kućnu partiju.
Mogu da izađem na autoput i za dva sata sam u Tadžu.
Ali, obećao sam.
Sada sam samo student prava.
Ima li koga?
- Zdravo. - Zdravo.
- Kako je bilo? - Sjajno.
Smučio mi se prokleti posao.
Ne brini. Još samo nekoliko semestara...
Moram da idem.
- Kasnim. - Ostani, biću brz.
Ništa nećeš osetiti.
Oboje znamo da to nije istina.
Osim toga, treba da se ispavaš.
Ubija me noćni rad.
Ranije nije bilo tako.
To je drugo. Sedneš u...
osam, i dok trepneš, svanulo je. .
Ali za ovo leto imam posao.
Kakav?
Kad smo se sinoć rastali, zadivio sam sudiju Marinačija.
Kandidat sam za pripravnika.
Pričaj.
Igrali su karte i...
Samo me saslušaj sada.
Igrali su i ja sam provalio njihove karte.
Dakle, umesto da dođeš kući, kockao si se sa sudijom?
Ne, nisam ja igrao. Oni su igrali.
Zapazio me je kad sam mu pročitao karte.
Ako ne uprskam na ispitu, posao je moj.
Kakav će to posao biti, Majk?
Davanje mišljenja o pokeru na visoke uloge?
Dušo, ti si rekla da u sudnici...
koristim poznavanje pokera.
Da, znam da sam to rekla, ali...
znaš da sam mislila da treba da koristiš mozak.
Sposobnost brze reakcije, čitanje ljudi.
Ne da se na prevaru domogneš posla.
- Na prevaru? Stvarao sam sebi veze. - O, Bože!
Veze? Sad pokušavaš mene da nasamariš?
Ne.
Izgleda da ne shvataš.
Bićeš kao bivše sportske zvezde koledža.
Znaš, dobar posao u tužilaštvu...
dok god igraš u ekipi.
- Tačno. - Ako posao stekneš na takav način,
za njih ćeš uvek biti prevarant.
Dušo, nisam igrao.
Dobro..
Videćemo se kasnije.
Oh.
- Mogu li sutra da uzmem džip? - Možeš. Gde ćeš?
Crv izlazi. Mislio sam da odem po njega.
Sutra. Divno.
Obećao sam da ću doći.
Crv! Neverovatno da znaš čoveka takvog imena.
On mi je kao brat.
Sranje. Nisam ni igrao.
Crva sam upoznao u gimnaziji Dvajt Englvud.
Bili smo jedini učenici bez pozamašnog računa.
Moj otac je tamo radio. Na vratima je pisalo domar.
Zato su me primili.
Je li to tvoj trijumfalni završetak?
- Kučkin sine! - Kako igraš, nisam imao izbora.
Četvrti put si me dobio damom pik.
Ne, ne, ne, ne, ne.
Dauling je imao pre tri ruke. U drugoj sam ja imao Crnu Mariju.
Zato ne zvocaj, u redu?
- Sve je digao. - Video sam.
- Dama ti je pomogla. - U pravu si.
Ne ideš bez šanse za revanš.
Znaš kako ide, u redu? Čuvaću ih.
Ako ih hoćete, igramo sutra na duplo ili ništa.
Marfi! Zašto sediš? Gotova su ti dokumenta. Hajde!
Gotova? Ovaj kučkin sin izlazi.
Hajde, čoveče, imaj obraza.
Moći ćeš da kupiš cigarete.
- Kako to misliš? Ovo sam pošteno zaradio. - Ti ne pušiš, Crve.
Isuse, baš ste deca. Znate li to?
Ako ste rešili da umrete od raka, naučite da igrate.
Nije pametno vređati povređenog čoveka.
Vratiće ti se.
Neće u ovom životu. Uživajte u preostalom vremenu.
Marfi. Potpiši ovde.
Kad bi se njegov otac napio, Crv bi brinuo o terenima.
Tako je bilo kad smo brinuli o njima.
Ali ne samo o njima.
Smislio je fintu za obradu učenika aristokrata.
Prodavali smo im origano, nunčake i petarde.
- Gde je ostatak? - To nam je bio džeparac.
- Hvala. - Dok nismo krenuli...
na veću lovu i bili uhvaćeni.
Trebalo je da prva petorka izgubi protiv druge škole.
Bek nije izdržao pritisak i izdao je Crva.
Odveli su ga pred Odbor i izneli mu predlog.
"Reci nam ko je bio s tobom i ublažićemo ti kaznu".
Crv nije ni pisnuo. Izbačen je iz škole.
Ja sam ostao i maturirao.
Malo bi ljudi tako zaštitilo prijatelja.
Ta-da!
Majk MekDi. Znao sam.
- Nikad me nisi izneverio. - Dolazio bih redovno, da si mi dozvolio.
Znam, znam. Nisam hteo da me gledaš u ovoj rupi.
- Lepo je videti te. Sjajno izgledaš. - I ti, i ti.
- Jesu li te malo očeličili? - Ne, ne.
Nije bilo strašno.
Čoveče, Vidi ova kola! Napredovao si.
- Šta radiš? - Pozajmio sam ih.
Svejedno. Ulazi i vozi me odavde.
Postoje dva sistema ekonomije: keš i trampa.
Zato sam istovremeno morao tri igre da igram
Sa belcima, sa braćom i sa stražarima.
Trebalo je da otmem keš od belih momaka...
i izgubim protiv stražara, ne bi li mi činili usluge.
Od crne braće sam uzimao cigarete za trampu, da bih održao...
način života na koji sam navikao. Sve je to trebalo odraditi i izbeći batine.
Imao si partnera?
Ne. Kome bih verovao tamo?
- Morao sam sve sam. - Šta je ovo? Da vidim.
- Dopada ti se? Zar nije super? - Šta je to?
Moj kec iz rukava. Šta drugo?
Čekaj da vidiš moje trikove, čoveče.
- To je kao, kao, znaš... - Dobro.
Postao sam opasan. Pamet da ti stane.
Jesi li radio? Igraš li dobro?
Ne, čoveče, batalio sam.
Šta, nisi imao sreće?
Ne, čoveče, prestao sam da igram.
- Zezaš me? - Ne, čoveče, ja...
- Sve sam izgubio. - Majk MekDi? Izgubio si?
Da, čoveče, bila je to gadna partija kod KGB Tedija.
Seo si s ludim Rusom i on te je istapirao?
Da. Nisam hteo da ti kažem dok si bio unutra.
Isuse, Šta si mislio? Dakle, sada si samo student?
- Kako zarađuješ pare? - Vozim Knišov kamionet.
O, Bože, ubijaš me. Majk, Majk, moraš da se vratiš u igru.
- Sad sam ja tu... - Ne, ne, ne...
više ne igram, stvarno.
Stvarno? Dobro. Znam savršenu igru za nas.
Laki protivnici. Van Njujorka. Velika lova.
- Odvešću te. - Dobro.
- Ne šalim se, ostavio sam karte. - Znam.
To je to.
Ovako: poznajem žensku, Barbaru.
Opasna je. Bio sam blizu da je kresnem kad su me ćorkirali.
Radi kao hostesa momcima iz bogatih porodica.
Uvela me je u igru.
Predstavila me je kao rođaka koji voli da se kocka i sad bi da nauči poker.
Zvuči kao super dobitak.
Sve je super. Samo, postoji jedan problem. Imam osećaj.
- Kakav? - Poznat ti je.
- Kad ti je sto postavljen. - Aha.
- Imaš nož, viljušku, sos... - Da.
- Samo nigde šnicle. - Tačno, razumeo si.
Krenuo bih s 500.
Od čega živiš?
Štedim, rekao sam ti.
- Imam 220. Biće ti dosta za početak. - 220?
Hvala, ali to je samo za početak.
Neću moći da održim imidž naivčine...
Zaboravi. Sutra te vodim u klub.
Nema šanse, moram da počnem.
Već dugujem.
Tek si izašao. Gde žuriš?
Pored tebe, još petorica
čekaju da izađem.
- Koliko duguješ? - Deset hiljada.
- Deset? - Sa kamatom, ko zna.
Mogao bih da krenem ako bi radili zajedno.
Čuo sam te maločas. Čujem i sada, ali ne mogu.
Jednostavno ne mogu. Obećao sam.
Šta ja govorim? Potpuno razumem, zaista.
Nema veze. Počeću da varam brže nego što bih inače.
- Hvala. - Samo da dobiješ dve dobre ruke.
- Naći ćemo se u gradu? - Jasno.
Majk, prokleto je dobro videti te.
Takođe.
U "Ispovestima uspešnog pokeraša" King je rekao:
"Mada čudno zvuči, malo njih pamti velike potove.
Ali svaki igrač se neverovatno precizno seća
najvećih poraza u karijeri."
Istina je. Ulazeći,
nisam mogao da se setim dobitaka,
ali nisam mogao da zaboravim kako sam izgubio.
Majk.
- Zdravo. - Barbara. Crv reče da ćeš stići kasnije.
Pođi sa mnom.
Možda neću ni sesti. Praviću mu društvo.
Ne, tako neće moći.
Ovako: Ti si moj novi dečko, tražiš igru.
Stvarno? Nisam ti ja neki igrač.
Gluposti. Crv kaže da si baš to.
Moj deo je 25 posto.
- Shvatam. - Odlično. Hajde.
Gospodo...
- Ovo je moj momak, Majkl. - Zdravo, Majkl.
Budite fini.
Ostavite mu dovoljno da kupi doručak.
- Srećno, dušo. - Hvala, mila.
Sedi.
- Igramo Čikago. - Znaš kako se igra?
- Podsetite me. - Otvoreni poker.
Najveći pik iz ruke nosi pola uloga.
Podelite mi.
- Ovo je za tebe. - Hvala.
Dobro.
- Moraš da uložiš dva. - Da, izvinjavam se.
- Idem. - Ja ulažem pet.
Crv i ja se vratismo u šemu kao Frejzer i Monro.
Upotrebili smo sve stare školske trikove. Smicalice koje u gradu ne bi prošle.
Signale, položaj žetona...
stari štos s dobrom rukom.
Ionako bih mogao da dobijem...
ali ovde ne rizikujem.
Neki bi Crvove smicalice smatrali "nepoštenim".
Ali kako je rekao Kanada Bil Džons: "Nije pošteno dozvoliti ovci da zadrži novac."
Kako nas uče na prvoj godini prava...
caveat emptor. Neka kupac pazi.
Ful dama.
Vidi da li ovo boli, drugar.
Crv je postao pravi umetnik.
Karte koje su prošle i nisu, razne smicalice.
Tehnika mu je bila bez greške. Ali mu je moć prosuđivanja malo oslabila.
Više puta sam namerno izgubio, da ga ne provale.
Ipak je savršeno igrao ulogu onog koji gubi.
Kare.
Ja imam ful. Dame i kečevi.
Jebeš ga! Znaš šta?
- Jebi se ti i tvoj niz fulova. - Hej.
Moj ujak Les kaže, kad para nestane, vreme je da se ide.
Uživjte šupci, pripadnici tajnih udruženja.
Dođi u svako doba, tvoj novac je dobrodošao.
Laku noć, Majk. Vidimo se drugi put.
Hoćete da nastavimo?
Kako smo prošli? Divno!
Dripci, zaslužili su.
Evo, 300. To je tvoj deo.
- Hvala vam, momci. - Bila si sjajna.
- Možemo li ovo da ponovimo? - Ne, ovo sam sad uradio.
- Tek onako. - Zaboravi.
- Za dve nedelje. - Dve nedelje? Dobro, dobro.
Hvala ti.
Morao sam da pokušam.
Ćao.
Kako si znao da ću se vratiti?
Prosto. Kog glumca najviše voliš?
Klinta Istvuda. Odmetnik Džozi Vels. Čovek bez imena.
Uvek se vraća da pomogne prijatelju.
Brzo smo stigli. Hoćeš na doručak?
Moram kući, ako već nije promenila bravu.
Učini mi. Za 5 minuta.
Biću u igri.
Ne liči na Tedijev ćumez, ali tipovi nisu fini.
Ne zezaj se, igraj pošteno.
Važi, nema problema.
Znaš da meni ne smeta kako se ispomažeš,
ali ovi tipovi su prekaljeni.
- Snimiće svaki pokret. - Opaki momci?
- Ne šalim se. - Dobro.
- Neće te blago upozoriti. - Dobro, čuo sam te.
Igraću pošteno.
Majkl MekDermot.
- Kako je, Majki? - Dobro?
Dobro. Znaš,
kompjuter je hteo da te izbriše, prošle nedelje.
- Stvarno? - Ali ja sam znala da ćeš se vratiti.
Nisam se vratio.
- Drago mi je da te vidim. - Takođe.
Ovo je Les Marfi. On mi je kao brat.
Zovi me Crv.
Nemoj da odmigoljiš.
Zašto ima mikrofon?
Veza sa policijom. Plaćaju ih.
- Šta igraju? - Prvi ulog 20 dolara, naredni 40.
To je trenutno jedina igra.
U igri je Debeli Gregi? To je igra sa mnogo uloga?
Da, to je prava živa igra. Hoćete da igrate?
- Ne. - Da, do đavola!
- Ne propuštaj ovu priliku. - Igrao sam samo jednom.
Počistićemo ih za sat.
Dobro, onda idi. Pozdravi je u moje ime.
- I moje. - Hoću. Čuvaj ga.
Kakva šteta.
Veruješ li? Drži ga za muda.
- To i nije tako loše, zar ne? - Zavisi od stiska.
- Daj mi 2.000. - Na kredit?
Čula si Majka. On garantuje. Hajde.
Utrostručiću za pola sata, princezo. Požuri!
Okej.
Hej.
Sastanak se odužio?
Mislio sam da zovem, ali nisam hteo da te budim.
Nema veze, ionako nisam spavala.
Presvuci se, pa ćemo uhvatiti taksi.
Ti idi, ja moram da se istuširam.
Ako zakasnim za Maligana, pokrij me, u redu?
Hej!
Bar mi ispričaj priču.
Reci da si se napio i povraćao
Reci da si išao na striptiz samo za tvoje oči.
- Svejedno, samo nešto reci. - Pravio sam društvo Crvu.
To je najmanje što sam mogao da učinim.
- Nisi prilazio kockarskom stolu? - Dušo.
Šta? Nešto sam te pitala.
- Samo sam... - Ne, nisam prišao kockarskom stolu.
U redu?
Dobro, sačekaću te.
Važno je otkriti čime ko vlada i prikriti neznanje.
Važno je studijama iskazati poštovanje, bez ulagivanja.
Budite puni poštovanja.
Džin Marinači to neće progutati.
Džin, je li?
Znao sam da si s razlogom glavni savetnik,
i to ne zbog svoje tačnosti.
Izvinjavam se, nije bilo taksija.
U uvodnoj rečenici držite se činjenica.
Koristite citate, citate iz udžbenika.
Zdravo, Džo.
- Dugo se nismo videli. - Kniš, kako si?
Isto.
Ne bih da prekidam buduće sudije i uvažene ljude,
ali moramo da razgovaramo.
- Um... - Važno je.
Izvinite me.
Izvini.
- Ja ću biti na čelu tima. - U redu je, Keli.
Ionako pravimo pauzu.
Vreme je za kafu.
Momak je prevarant. Uvek je bio.
Uništava ti reputaciju u Česterfildu,
svakom kartom koju na kvarno podeli.
Rekao sam mu. Još neko ga je video?
Niko, ja sam čuo. Odao ga je zvuk pri deljenju.
Da ga neznam, možda ne bih primetio.
Znao sam kad sam video kako drži špil.
- Hoćeš jednu? - Jesi li ga upozorio?
Pokušao sam da ga upozorim, ali se pravio blesav.
- Idem po njega. - Ne, sad je sve u redu.
Većina igra 36 sati, ne vide belu mačku.
Hajde, vodim te na kafu.
Naleti li na Romana i Morisa,
poželeće da je u zatvoru.
Idem do njega.
Amarilo Slim, najveći plaćeni igrač svih vremena,
držao se devize svoga oca:
"Ovcu možeš više puta ošišati ali samo jednom odrati".
Kladićeš se na moje žandare.
Tu lekciju Crv nikad nije naučio.
Momci.
Samo na engleskom, ruski ništa.
- O čemu govoriš? - O čemu govorim?
Ako hoćete da vidite sedmu kartu, nema mumlanja.
- Smiri se. - Brine da ne radimo u tandemu.
Sigurno pričate o pirogama,
snegu i sranju, ali dosta?
Evo poslednje karte.
Mislim da imaš keca Romane, ali pratiću.
Dobro, imam žandare.
- Kec. - Dobio si!
Dva para. Sedmice, sa pubovima.
Prevari me gad!
Rekao si da imaš samo pubove.
Sumnjao si da imam sedmice. Dobar si igrač.
- Jebote! - Ne budi dete. Isuse!
- Zdravo Morise. - Zdravo.
Hoćeš da igraš? Treba nam sveža krv.
Sutra dobijam narukvicu na 4 meseca.
- A već sam 200 u gubitku. - Lepo se odmori.
Možemo li da razgovaramo, kosmonaute?
Ne, dobijam. Ova igra te ponese.
Moramo.
Izbrojao sam.
Ostavi ih slobodno.
- Šta se dešava? - Kako stojiš?
Dobio sam 8.000 i taman se spremao za veliki dobitak.
- Dobro, slušaj. - Čekaj. Hoću viršlu.
Pet minuta si u gradu, a već si označen.
Prokleti Kniš me je otkucao?
Ne slušaj ga.
Sve vidi, ali nema muda da sedne da igra.
Ne mora da radi 15 godina.
Misliš da ono nije posao?
Grbačenje na sitno? Neka hvala.
I ja sam tako mislio. Ali sad znam šta znači raditi.
Zaposlićeš se? Bar ćeš potražiti posao?
Ili ćeš nastaviti da štampaš kreditne kartice?
- Opet bi u zatvor? - Nisam štampao.
Rasturao sam. Rasturanje je druga stvar.
I ne vraćam se u zatvor.
Prestani toliko da brineš?
Dođi ovamo.
Hoću da misliš na duže staze. Budi pametan.
Svaka jazbina na Menhetnu vodi knjigu?
Ako te upišu kao varalicu, prebiće te kao vola...
i više nećeš igrati u Njujorku.
To je glupost. Loš je to posao.
To volim kod tebe, uvek misliš na posledice.
To je super, ali ne za mene.
Ja ne igram pošteno.
Ako propadnem, zaposliću se, okej?
Kad vidim ovcu, ošišam je.
Tako ja živim.
Znam. Ti si me svemu naučio.
- Ali ja ne gledam koga ću prevariti. - Ma daj!
Neću da ti popujem. Ali ovi momci nisu zečevi.
Roman i Moris su ruska mafija.
Nisu stračni kao KGB, ali s njima nema zezanja.
U falš Versaće košuljama? Isuse.
Još imaš vremena. Idi i pusti da vrate novac.
Idi i pusti da vrate novac, u redu?
Budi uverljiv. Neka te potera maler.
- Vrati pare. - Ne mogu!
Moram da skupim lovu, da krenem.
Onda idi u predgrađe, igraj sa zubarima.
S profesionalnim igračima golfa, u Svon Medou.
Dobra ideja. Svakako ću to učiniti.
- Ali ovima ne mogu da vratim lovu. - Moraš.
Dobro, kako hoćeš.
Čekaj me kod Strombolija za pola sata?
Ne mogu. Imam sastanak.
A onda utovar u Kvinsu.
Večito radiš. Kad ću te viđati?
- Budi uverljiv. Ozbiljan sam! - Valjda me znaš.
- Kako si prošao? - Osrednje.
Šest hiljada, dve hiljade.
Čekaj. Još dve.
Ukupno deset.
Uzimamo dve koje smo ti pozajmili, a ti dobijaš svoje.
Znaš šta?
Zašto mi ne daš svih 10.000?
Oni koji igraju na kedit, obično uzmu samo profit.
Inače ide kamata, 5% nedeljno. Na Majka.
Dobro, dugovaćemo.
Svud sam te tražio.
Nisam htela da me nađeš.
Petrovski je čekao i čekao. I ostatak grupe.
- Propustio sam jedan sastanak. - Nije reč o tome.
Baš me briga za sastanak. Zar ne znaš zašto sam jutros otišla?
- Našla sam ti štos para u džepu. - Nije to što misliš.
- Nije što misliš. - Šta misliš ko sam, pa da me u oči lažeš?
Nekad nisi lagao.
Sve si izgubio, ali nisi lagao.
Nije bila prava igra. Dečija igra.
- Možeš li tu da izgubiš? - Nisam mogao da izgubim.
- U tome je poenta. - Ne, Majk, možeš.
Posmatrala sam te, podržala te ranije kad si sve zgubio.
- Ne mogu opet to da prođem. - Nisam mogao da izgubim.
Zašto misliš da se kockam?
Zašto samo pet momaka sede za sto...
svake godine na Šampionatu u pokeru?
Jesu li oni najveći srećnici u Vegasu?
- To je igra veštine. - Divno. Zašto me onda lažeš?
- Znao sam da nećeš razumeti. - Šta to?
Sinoć sam seo za kockarski sto.
Osetio sam da živim prvi put pošto sam izgubio kod KGB-a.
Kažeš da si za stolom prvi put osetio da živiš.
- Ne, čekaj... - Šta tu treba da razumem?
- Rekao si da ti trebam, ali sad je 1:45. - Čuo sam da si izašao.
Grama. Kako si?
Baš sam mislio na tebe. Mogao bi da mi pomogneš.
Vidimo se za dve nedelje. Vraćam te na platni spisak.
Imam loše vesti za tebe. Sad imam svoj biznis.
- Stvarno? - Da.
Vidi ti to.
Mnogo ljudi je bilo ljuto kad si otišao u zatvor.
Zato skupljam lovu.
Mnogi su tražili da pomognem.
Da kažem gde si.
- Zato sam se zamislio. - Sad i razmišljaš? Bogami lepo.
Isuse! Smiri se!
On je moj prijatelj.
Hej! Lakše, lakše, lakše!
Gubite se. Šta sam rekao?
- Lakše malo čoveče! - Gubite se odavde!
Dakle, evo šta sam smislio.
Umesto da petorici duguješ 15 hiljada, duguješ 25 hiljada meni.
Šta?! Odakle ti to?
Gde da ih nađem?
Ovako: 25 hiljada, a kamata i dalje ide.
Isuse Hriste.
Šta radiš? Bio si mi partner.
Ne, ne, bio sam tvoj lakej.
Ali sam ponešto naučio.
Spojio sam tvoje dugove.
Odakle ti lova?
Opet pljačkaš pedere po Vilidžu?
Još uvek si pametnjaković. Neverovatno!
U ortakluku sam s tvojim starim prijateljem.
KGB Tedi mi je dao lovu.
Sereš!
Tedi ima svoje dripce.
Zašto bi tebe uzeo?
Čim je čuo tvoje ime, plan mu se dopao.
Šta? Pa si me kupio?
Da. Dobro sam prošao. Platio sam 30%.
Poslovan svet u tebe slabo veruje.
Sjajno, sad si bankar. Otmeno.
Ne naročito. Ne treba da ti pričam kako uterujem dugove.
Oh, Bože. U redu, vidi.
Samo polako, u redu?
Skupiću nešto love, doneću ti tokom nedelje.
- Tako sam i mislio. - Ne, ne, ne.
- Zato sad uzimam koliko imaš. - Izvoli.
Provedi se.
Bože!
Proklet bio!
Izvinite me.
Mogu li da sednem?
Majkl.
Molim te! Sedi, sedi.
Lep si trik izveo pre neko veče.
- Divno. - Hvala.
Marinači i tužilac su hteli da izvlače kartu za tebe.
Naravno, druga je stvar s trikom koji
si izveo nestavši sa sastanka.
- Dugujem vam objašnjenje. - Meni ne.
Uveren sam da imaš dobar razlog.
Moraš više da radiš, da se pripremiš.
I da izgladiš sa ostalima.
Dobro.
- Hvala. - Ostani. Uzmi piće.
- Džejmi! - Da.
- Donesi još neku čašu. - Naravno.
- Šta pijete? - Džin. Uvek džin.
- Izvolite. - Hvala, dušo.
Hvala.
Znam da mađioničar ne otkriva tajne...
Nisam mađioničar.
Ako ono nije trik,
kako si znao šta ko ima?
To je spoj više stvari.
Gledao sam pri deljenju.
Stara navika, kao disanje.
Gledaš karte.
Da, ali i reakciju igrača.
Tako sam znao da je tužilac dobio par,
a sudija Kaplan izvisio za kare.
Gledao sam ih u oči kad su gledali karte.
- Njihovi izrazi su rekli sve. - Ti posmatraš čoveka.
Nisam znao da treba toliko da se misli.
Ovako: igrajte samo ako možete da dobijete.
Počnete od pubova ili više, devetki ili više.
li sa tri jake karte gde ima šanse za kare.
Ako imate dobru ruku, podižite ulog. Umereno,
ali agresivno. To je važno. To je vaš stil.
Morate zamisliti da je to rat.
Nikad zvanično nisi pozvan da se pridružiš igri.
Ne krivim vas. Pustiti ovakvog čoveka za sto, karte tad nisu važne.
Igraću zatvorenih očiju.
Majkl.
- Mogu li nešto da ti ispričam? - Molim vas.
Generacijama su muškarci u mojoj porodici bili rabini.
U Izraelu, a pre toga u Evropi.
Trebalo je da budem i ja. Bio sam čudo.
Ponos škole.
Starešine su govorile da u dvanaestoj godini...
razumem Midraš kao 40-to godišnjak.
Ali, u trinaestoj,
sam znao da nikad neću biti rabin.
Zašto?
Pored sveg razumevanja Talmuda,
nikad nisam osetio Boga.
- Sebe ne možete lagati. - Pokušavao sam.
Pokušavao sam kao lud.
Mnogi su računali na mene.
Imate uvaženu profesiju.
Za moje roditelje, ne.
Uništila ih je moja odluka.
Otac me je poslao u Njujork
kod daljih rođaka.
Konačno sam našao svoje mesto,
svoj životni poziv.
Potom?
Posvetio sam se učenju,
naučio sam o pravu sve što se može naučiti.
Osetio sam da sam rođen za taj poziv.
- Jesu li vaši roditelji konačno prihvatili? - Ne.
Uvek sam se nadao
da ću uspeti da ih razuverim,
ali nisu mogli da se pomire s tim.
Otac više nije progovorio sa mnom.
Kad biste počinjali iznova,
doneli biste istu odluku?
Kakvu odluku?
Poslednje što sam na ješivi naučio je:
Ne možemo pobeći od sebe.
Sudbina nas bira.
Živeli.
Hej.
Gde si? Smrzao sam se.
- Šta se desilo? - Naleteo sam na vrata. Ne brini.
- Šta je bilo? - Prebrzo je prekrstila noge.
- Gledaj svoja posla. - Ideš gore?
Ne, čekao sam samo da te pozdravim.
Kod kuće nije najbolje,
pa se kontroliši,
- Šta da se kontrolišem, pederu? - Divno.
Nema veze.
Kad postaneš slavan advokat nađi zgradu sa liftom?
Ućuti.
Šta, da niste pokradeni?
Ne baš.
Čekaj. Da te nije ostavila?
Zaboga.
Majk, odnela je i posteljinu.
Bila bi dobar igrač.
- Zna kad treba da baci loše karte. - Hajde, Majk. Zaboravi.
Očigledno je suviše kruta za zajednički život.
Ne, bila je dobra... Znao sam! Prokletstvo!
Deprimirajuće.
Ne može im se verovati.
Pogledaj se. Pripitomila te je.
Odvojio si se od života i postao štreber.
Čim si poželeo da se vratiš starom, otišla je.
Kako kaže izreka:
U pokeru života, žene su piksla.
- Jebena piksla. - O čemu ti pričaš?
Kakva izreka?
Ne znam. Trebalo bi da je bude.
- Znaš šta me oraspoloži kad se osećam usrano? - Šta?
Tri keca iz ruke i par popova.
- Šta kažeš. - Da.
Glupi turisti koji podižu uloge, a ja skupljam kajmak.
Gomile i kule od žetona od kojih se ne vidi.
Da igram celu noć otvoreni poker visokih uloga u Tadžu.
- Gde se pesak pretvara u zlato. - Jebeš ga. Idemo.
- Ne zezeaj me. - Idemo da igramo.
Prostorija gde se igra poker u Miradžu, u Vegasu,
centar je univerzuma pokeraša.
Dojl Bronson, Džoni Čen, Fil Helmut...
Legende su je smatrale svojom kancelarijom.
Uvek se nađe milioner koji
bi da dobije šampiona.
Obično odlazi kući samo sa pričom.
Ovde su milioneri retki,
ali opet ima love.
Vikendom u NJujorku ne možete naći igru,
jer su svi pokeraši ovde, brinu o turistima.
Zagrej mi stolicu, odmah dolazim.
- Šta? - Vidi.
Moram da regulišem izvesne potrebe. Davno beše.
Već sam se pitao.
Pomislio sam da su te momci izmenili.
Samo ti sanjaj.
Zdravo Majk.
Ovo je divno. Dobrodošli u Česterfild juga.
Menjam 500 dolara.
Dođem čak u Atlantik Siti i vidim samo vaše face.
Dvaput u nedelji?
Za tipa koji ne igra, često si u kockarnici.
Ovo volim da vidim.
Majk MekDermot na svom mestu. Sedi sa bitangama.
Priča viceve, povremeno dobije.
Povremeno? Kao što je moja bivša povremeno imala momke.
Zaboravi je. Hteo sam da idem na veću lovu,
ali u čast Majkovog povratka u ring,
sešću malo sa vama.
Ne čini nam uslugu.
- Pridružiće nam se turisti. - Ulažem.
Podižem. Ako smo hteli međusobno da se pelješimo,
mogli smo da ostanemo kod kuće.
Ova dvojica nemaju pojma...
u šta se upuštaju.
Došli su da se provedu pa misle...
Da probam poker?
Koliko se može razlikovati...
od igre kod kuće?
Sva sreća ovog sveta, neće im pomoći.
Jednostavno su slabiji.
Ne igramo zajedno, ali ni jedan protiv drugog.
Kao TV kanali o prirodi. Ne vidite pirane da jedu jedna drugu.
Odaju ih znaci, jasni kao table oko vrata.
Tikovi, nervozni prsti,
ruka preko usta,
način pušenja cigarete.
Mali nesvesni gestovi odaju njihove karte.
Ništa nam ne promiče.
Ako se ovca junači, blefira.
Ako je krotka, ima jaku kartu. Prosto.
- Kako ste, veliki radnici? - Crve.
Drago mi je da te vidim. Dobro je da si izašao.
Broj se promenio, naravno.
Mnogo se igara organizuje, tebaće ti broj telefona.
- Pozvaću te. - Hej, Crve?
Zar na ovakva mesta puštaju takve kao što si ti?
Zagoš, kad nađeš posao, bićeš moj nadzornik.
Da počnemo?
Ne možete uzimati tuđe žetone.
Žao mi je, gospodine.
Svi se znamo, prijatelji smo.
Svi se znamo ovde.
Ako se niko ne buni... nema problema?
- Sve je u redu. - Nema problema.
Morate da kupite žetone od mene.
Jebeš ovu siću. Hajdemo na klopu. Idemo u azijski restoran.
Tamo ćemo razgovarati.
Vidi ko časti.
Pazi da ti glutamati ne oštete mozak još više.
Samo ti zarađuj za kiriju. Plemenito je to delo.
Dakle...
zašto si uzeo moje žetone?
- Ostao sam bez ičega. - Opet si istapiran?
Koliko je bilo droca?
Majk, molim te!
"Terapeut za opuštanje."
- Nije na to otišlo. - Čekaj malo.
Dao si Romanu i Morisu?
Nisi morao sve da vratiš.
Uzmi malo za sebe.
Nije ni na to otišlo.
- Sinoć sam naleteo na Grama. - Stvarno?
Da. Sve mi je uzeo.
Šališ se? Za koga radi?
Sad radi za sebe.
Drkadžija je prošetao i kupio sve moje dugove.
Đubre izdajničko! Zezaš me?
Koliko mu duguješ?
Ne znam. Po njegovoj ludoj računici,
oko 15 hiljada.
Petnaest? Petnaest!?
Kaže da je sve vreme išla kamata na 10 hiljada.
- Dakle, to je tako... - Zašto mi to nisi rekao, čoveče?
Zašto mi to nisi rekao? Mogao sam da otplatim.
- Imao sam... Imao sam novac. - Hej!
Neću da sedim u ćorci, a drugar da mi plaća dugove.
Nisam pijavica.
Možemo da pomognemo jedan drugome, kao i uvek. Zato smo ovde.
Zato moramo da uletimo u veću igru.
- Čiješ me? - Dobro. Dobro.
- Pomoći ću ti, znaš da hoću. - Stvarno?
Jebeš njega, nešto ćemo smisliti.
Koliko da čekamo, Ejbe?
Još pet minuta. Onda ćemo izabrati novog zastupnika.
Evo ga.
Možemo li sad da počnemo?
Izvinite što kasnim.
Slejter protiv državnog visokoškolskog odbora.
Činjenice su iznete, dokumenta pročitana.
Izložite zahtev tužioca, g. MekDermot.
Iznesite argumente.
Ako vam je zgodno.
Da, jeste. Još jednom, izvinite što sam zakasnio.
Uh...
Smatram da je jasno.
Trebalo bi da nam bude smernica Teksas protiv Džonsona...
Tekas protiv Džonsona?
G. MekDermote, to je bio predmet za vrhovni sud,
i ne može se odnositi na ovaj slučaj.
Svakoj grupi je rečeno da zanemari taj aspekt
i usredsredi se na de facto segregaciju.
Dobro. Uh, pa...
Nismo mogli da obavestimo MekDermota.
Ja ću preuzeti.
Mnogo bi značilo da neko kaže nešto smisleno.
Ovo je jasan slučaj
podele na okruge,
što je izazvalo podelu učenika prema rasi.
Iako nije određeno, više od 99% učenika su belci.
Ovo je bilo upečatljivo.
Obično treba znati ponešto o slučaju da bi govorio.
Šta da kažem?
Meni je odgovaralo. Mislim da sam ostavila utisak na Marinačija.
Džo.
- Džo. - Šta?
Nećemo da razgovaramo? Iznenada si me ostavila.
- Kao da je to moja odluka. - Moja sigurno nije.
Došao sam kući i tebe nije bilo. Tek tako si me ostavila?
Od tebe sam naučila.
Uvek si mi govorio da je prvo pravilo:
Baci karte onog časa kad shvatiš da nećeš dobiti.
Govorimo o nama, ne o partiji pokera.
Nije isto gubiti partiju u pokeru.
Vrlo dobro znam o čemu govorimo.
Dakle, gotovo je?
Da.
Rekla bih ti "srećno", ali znam da tvoja igra nema veze sa srećom.
"Erik Sajdel ne može da dobije partiju,
i on to ne zna."
"Čen pokušava da ga prevari odugovlačenje."
"Pogledajte izraz lica šampiona koji se brani."
"Peta karta! Šestica kare. Nema pomoći!"
"Džoni Čen ima kentu do dame."
"Hoće li Erik Sajdel progutati udice?"
"Da, on ulaže sve i Čen ga dobija!"
"Džoni Čen, majstor..."
"Da, on ulaže sve i Čen ga dobija!"
- Halo. - Majk, Petra je. Mogu li da se popnem?
Važi , otvoriću ti.
"Najvažnije u teksaškom otvorenom pokeru..."
"Niste gotovi dokle god imate žetone."
- Ćao. - Ćao.
- Kako si? - Dobro.
Odavno nisam bila ovde.
Sve izgleda isto.
- Jesi li za skoč? - Ne, hvala.
- Šampionat 1988.? - Da.
Džoni Čen.
Dobije fleš rojal, ali ima strpljenje da ga namami.
Zna da će Sajdel nasesti.
Džoni prokleti Čen.
Čen pokušava da ga nasamari oduzimajući mu vreme.
Kakva samokontrola. Kakav gad.
Dobro poznaje protivnika i sve vreme podiže.
Rizikuje da izgubi, čak i sa takvim kartama.
Drži ga u šaci.
"Da li će Erik Sajdel nasesti na to?"
"Da, on ulaže sve. Čen ga je dobio."
- "Džoni Čen, majstor." - Siroti Sajdel. Ne zna šta ga je snašlo.
Znam kakav je to osećaj.
Kao da ti je lokomotiva prešla preko stomaka.
Kao da si pogođen u stomak. Nisi došla da o tome razgovaramo.
Šta se događa?
- Sutra je nedelju dana. - Nedelja od čega?
Za prve dve hiljade koje duguješ Česterfildu.
- Crv. - Čudno je.
Dobio je 8.000. Zašto bi uzimao 2 sa kamatom?
Znači, Romanu i Morisu je uzeo 8 hiljada?
Došao je pošto si otišao,
posedeo 20 minuta,
i unovčio sve žetone.
Moris se nije vratio. Igra preko puta.
Ali Crv dolazi.
Uzeo je na tebe oko 7 hiljada.
Učini mi, neka uzima na svoje ime.
- Stvarno? - Ne daj mu više novac.
Imam samo hiljadu.
Hiljadarka.
Tek sam počeo, pa...
- Hvala što mi nisi otežao. - Oh, dobro, dobro.
Žao mi je što sam došla zbog ovoga.
- Nema veze. - Drago mi je što sam došla.
Lepo je videti te, Majk.
- Mogla bih da ostanem. - Slušaj, ovaj...
Vidićemo se u klubu.
- Doći ću u klub. - Dobro.
Znam da si tu!
Majk?
Mislio sam da je domar.
Sreća da te Grama ne zna toliko dobro.
Igraćemo basket, "konja". Svako slovo 50 dolara.
Kad dobijem, platićeš mi mojim novcem?
Polako, opusti se. Ne zavrći.
Radi na preciznosti.
Prestani da se zezaš, jednom u životu!
Šta bi? Pojavio se moj stari.
Trebalo bi da te premlatim kao nekad on.
Sećaš se kad smo otkrili ovo mesto?
Sećam se.
Kad si se krio od Tomija Mancija. Mislio si da će te tući dok se ne obeznaniš.
Da, šta sam uradio tom tipu?
Kresnuo si mu kevu.
Bila je dobra matorka. To moraš da priznaš.
Godinu dana si se krio od tog bolesnika.
Dok nije naleteo na pogrešnog i dobio kantu u glavu.
To su bila divlja vremena. I ti si bio tu.
Ništa se nije promenilo.
Tad si bežao od problema, isto i sad radiš.
Volim. To je deo zabave.
Ne volim da radim sam.
Nekad sam imao ortaka.
Nekad su nam sledile batine,
ili izbacivanje iz škole.
Ali ti si rešio da stradaš. Kao da to hoćeš.
Znaš šta? Prestani da brineš za mene.
Sređujem stvari. Ja neću dobiti kantu u glavu.
Ne, ti ćeš se izvući. Ja ću stradati.
Vidimo se.
Daj Majk.
Žao mi je zbog love.
Trebalo je da ti kažem.
Šta hoćeš da kažem? Prokleto je neprijatno.
Izašao sam, u gadnoj sam nevolji.
Moram da krenem.
I?
Neću da lažem. Izgubio sam nešto love.
- Izgubio. Koliko imaš? - 900.
Imao sam loše karte.
Mislim da sam sve vratio, a čujem da dugujem 7.000.
Mnogo sam dobijao.
Menjao sam igre,
i pokušao da dobijem na blek džeku u Potkovici.
- Tu kuća vara. - Znam. Kad sam glup.
Bio sam dobar, mislio sam da mogu da ih dobijem.
Uvalio si me u sos! Sedam hiljada!
- Znam. - Gore ne mogu da zaglibim. Skidam te sa sise.
- Razumem. U redu je. - I pričaj sa Gramom.
- Izgladi stvar sa Gramom. - Nema šanse.
Ne govorim s prokletim izdajnikom.
Misliš da ima drugog načina?
Znam sve razloge zbog kojih ne bih smeo da budem ovde.
Ali ponekad razlozi nisu važni.
Niko nikad nije branio Crva.
Šutirali su ga celog života, od njegovog oca nadalje.
Možda se promenio od kako je izašao.
Ali ne mogu tek tako da ga izneverim.
Ja sam sve što ima.
Šta sad, kog đavola!
- Zdarvo momci. - Zdravo.
Jeste li pajkani? Ličite na njih.
- Nismo pajkani. - Hoćete da povalite nešto?
Ne, tražimo Gramu.
Isuse.
- Siguran si? Imam loš predosećaj. - U redu je.
Samo priču prepusti meni.
Zdravo Grama.
- Dugo beše. - Majk.
Crve, dobro da si došao. Baš pametno.
Pomogao ti je da doneseš lovu?
Danas nema love.
Nema? Mora biti.
Gubi se.
Ne zeza se, nemam ništa.
Duguješ mi 25.000. Hoću da ih dobijem za 5 dana.
- Pet somova nedeljno. Ako kamata ide... - Tiše!
Treba ga uhvatiti na delu.
Marš u štenaru, kučko!
Jebeni pas!
Ne smeju proći nekažnjeno. Misliće da su oni gazde.
- Dakle, gde smo stali? - Pet hiljada.
Nedeljno. On hoće što i ti. Da sredi račune.
Ali tri dana... Nemoguće je.
Niko ne kaže da nisi bos. Ovo je poslovna odluka.
Tek je izašao. Daj da pošteno vrati dug.
Ne dajem pozajmice.
Nema pogađanja.
Onda te molim.
Tražiš vreme, Lestere? Milosrđe?
Treba mi koliko tvoja kita u dupetu!
- Zaveži! - Prekasno je. Jebeno prekasno.
- Vratiće! - Vratiće?
Ako tako misliš, onda mi ti odgovaraš.
Važi.
15.000 za pet dana, ili počinjem da lomim.
- Čuo sam te. - Gubi se.
Govno!
Šta to radiš?
Neću da puzim kretenu!
Tražio sam samo da ćutiš pet sekundi!
- Žao mi je, čoveče. - Prokletstvo...
Odlično, sad sam stvarno gotov.
Nisi. Mogu da dobijem 15.000 za pet dana. Dešavalo se.
U najboljim uslovima. Sa početnom kintom.
- Koliko imaš? - Možda 350.
Zajedno imamo 1.200. Bolje da igramo loto!
Nađi partiju, uvedi me. Ja ću ih opelješiti.
Mogli bismo da uspemo,
ako radimo zajedno.
Ne, to neću. Igraću pošteno.
- Jebote, čoveče. - Ozbiljno ti govorim.
- Odakle bi da počneš? - U Česterfildu se igra 30-60.
Daj, slušaj me! U četiri ujutru igraju u Vudsajdu. Grci.
U Džersiju, sindikalci.
- Znam tipa koji će me uvesti. - Dobro.
- To je četiri. - Tu je i partija u trafici u Bruklinu.
- Laka lova. - I golferi, to je 6.
- Siguran si da možeš? - Mogu.
80.
Ulažem maksimum.
Maksimum, a? Da te vidim.
Nećeš dobiti. Podižem.
- Ne znam. - Kec daje 50.
Volim Robusto.
Fina, uvrnuta aroma.
Ja volim kad su uvijene u Kameron. Fine i masne.
Šta imaš?
Imam "točak".
Boje zemlje, lako se i zvlači i glat dobija.
Zovi.
- Tri keca. - Ja imam samo par.
- Pubova. - Šta si mislio da ima?
Da ćeš dobiti pubovima?
Pubovi su jaki u odnosu na ono što ti imaš!
- Jebi se. - Da se jebem? Jebi se ti!
To je samo novac. Idem.
Unesimo malo živosti.
- Ulažem 500. - Dižeš za 300?
Idem tvojih 300.
- Koliko tu ima Vajc? - Oko 1.500.
Evo 1.000. I još 500.
Idem u ceo ulog, dete.
Jesi li siguran, Goldi?
Ostavi nešto za ćerkine časove jahanja.
Imam ja.
Odustajem.
Nemam ništa! Izblefirao sam majstora.
Idemo.
- Slušajte, momci. - Ustaj. Gotovi smo.
U svako doba, svuda. I svakog.
Kupi sebi pravi nakit, bedni skote.
Neverovatno.
- Šta si to uradio? - Nisam imao dobre karte.
Nisi?
Od kad su ti potrebne da dobiješ onakvu bedu?
- Osnovac bi... - Čekao sam da ode.
Čekao sam na veće.
Nemamo vreme. Tip je vic. Morao si da budeš bolji.
Omanuo sam. Ne mogu da izgubim ono što nemam.
Isuse! Zajebi to! Trebao nam je taj pot.
Koliko imamo?
7.000.
Sa ulogom koji si prepustio tipu,
sad bismo imali 10.000.
Pogledaj se. Posle 64 sata igranja, moraš da dremneš.
- Nemam vremena. - Ne, nemamo.
Znam ja šta ti treba.
Znam pravo mesto za tebe.
Osećam se kao da će me sad neko ucmekati.
Imamo 7.300. Za dva dana to moramo da udvostručimo.
Bićemo blizu.
Ako ne budemo imali sve...
Grama će nas ubiti i gurnuti u neku rupu.
Znam za igru u Bingamtonu.
- Bingamtonu? - Da. Da.
16-17 tipova, za dva stola. Sve sami komunalci.
Igraju kad prime plate. Ulozi su visoki.
Siguran si? Bingamton je na pet sati vožnje.
Vidi, tamo ima oko 15-20 hiljada?
Ako uzmemo polovinu, mirni smo.
Vodi me.
- Komunalci? - Šta je? Ljudi rade za grad.
Rade za državu, idiote.
Ovo je glupo.
Tu smo, u redu?
- Imaš pametniji preglog? - Kako da uđem u igru?
Dok sam sedeo u zatvoru sipao sam lovu stražarima.
Jednome, Pitu Frajdu, prepustio sam 10 somova.
Misli da sam ovca.
Rekao je kad god poželim da igram, da potražim njegovog nećaka.
Pitaj za Šona Fraja.
I ući ćeš u igru. Počistićeš ih, to su papani.
Dobro. Daj mi osam sati.
- Dođi po mene u pola osam. - Šta da radim osam sati?
- Zašto da malo ne igram? - Ne.
- Ne, nema šanse. - Igraću pošteno, za drugim stolom.
Igraćeš pošteno? Uđi ti, pokupiću te za osam sati.
Isuse.
Dobro, u redu. Idem da nađem kuglanu.
Ne znam.
Izvinite.
- Mogu li da vam, pomognem? - Da, tražim Šona Fraja.
Onaj s kapom.
Hvala.
Idemo.
- Šon Fraj? - Tako je.
Ujka Pit reče da te potražim kad se zateknem u kraju.
Ti si jedan od njegovih pitomaca?
O, ne, ne... Nisam bio u zatvoru.
- Znate se iz lova? - Da, da, zapravo.
Uzeo mi je hiljadarku u brvnari.
Toliki je ovde ulaz. Otvoreni 20-40.
- Sedi. - Odlično.
- Kako ste? Ja sam Majk. - Viter.
- Osborn. - Ovo je Vitli.
Ulog 40.
Čekam te.
- Dobro. - Sad smo ostali ti i ja.
Još 40.
U redu, idem.
Kare.
Pravilo je: što je tip finiji, to gore igra.
Ovi momci su, mada pajkani, bili prave dušice.
Ispunio sam plan, dobio sam 4.200.
Jedva čekam jutro
Sveca mu, đavolski los.
Deda ga je ulovio. Pravi lepotan, zar ne?
Hej, momci!
Upoznao sam tipa u kuglani, on bi da igra.
Došao si na pravo mesto.
- Ima li mesta? - Ovo je Vitli. Osborn. Ovo je Majk.
- Majk? Kako si? Les Marfi. - Ovo je Viter.
- Šta igrate? - 20-40.
OK. Delite.
Dobro, dobićeš kredit.
Dajte mu žetone da počnemo.
Evo ih.
Da vidim karte.
- Idem na kečeve. - Ja sam zadovoljan.
Ulažem 20.
Poznajem taj izgled. Dalje.
Dalje.
Ja idem.
- Spremni? Četvrta karta. - Da, gospodine.
- Još 20. - Dižem.
- Idem. - Mnogo love.
Mnogo.
- Kare. - Šta se dešava?
- Isuse. Ko ide dalje? - Ja idem.
- Idem. - Hajde, hajde.
Spremam se da igram celu noć.
Noćna runda.
U redu? Tek da vas upozorim.
Kečevi, zovem.
Čekam.
Čekaš? U redu.
- Čekam. - Čekam.
U redu, slobodna karta. Idemo.
- Stani! - Polako! Šta radiš?
- Daj mi karte! - Polako, ne nerviraj se.
- Imamo prevarante. - Šta?
- Ko si ti? - Šta se ovde događa, Stu?
Gad deli odozdo.
- Video sam, naredniče. - Šta govoriš?
Čak ne znaš ni šta govoriš
- Kaže da deliš odozdo. - Zaboga! Dajte momci.
- Šta mu je dao? - Meni?
- Sedmicu herc. - Profesionalci ste? Radite?
Dobijao sam pre nego što je on došao.
Neka karte govore.
Ako ti sedmica nije značila, saslušaćemo te.
Ozi, okreni karte.
Triling!
Zaveži!
Da vidim ostale, Stu.
Dobro, polako.
Nećete da nam kažete naša prava?
Evo tvojih jebenih prava!
Jebi se!
Gubite se odavde, drkadžije! Sranje!
O, Isuse!
Crve.
Crve?
Hej, Les.
Hej!
Dobro si?
Majk?
Da.
Trebalo je da ideš na popove, Majk.
Ti si kreten.
Znam. Znam. Izvini.
Uzeli su nam zadnju kintu.
Mislim da imam još 300.
Pogledaj se! Jebem ti!
Ne mogu da verujem da su me provalili.
- To se nikad nije desilo, kunem se. - Gde su kola?
- Bože, mislim da mi je rebro polomljeno. - Šta si mislio?
- Hteo sam da obezbedim prednost. - Imao sam ih.
Hej, žao mi je što smo dobili batine, u redu?
Rizikovao sam i izgubio.
- Uvek ti se to dešava. - Tebi ne?
Ti si sve izgubio u jednoj ruci, Majk.
- Jebi se! To je drugo!. - Kako? Objasni mi.
Zašto je to drugo? Šta te čini posebnim?
Zašto ti igraš pametno...
a ja sam idiot?
Kao da si jedini na svetu sa ambicijama!
Šta je tvoj cilj, čoveče? Reci mi da čujem.
- Ja tako ne razmišljam. - Ne, ti uopšte ne razmišljaš!
Ne kao ti!
Misliš da možeš da dobiješ pošteno. Ja ne.
- Uvek tražim prednost. Uvek. - Gde nam je sad prednost?
Sutra treba da vratimo 15.000, a švorc smo.
Prosto je, pobeći ćemo iz grada.
Pritajićemo se neko vreme.
Vozićemo se okolo. Uskoro ćemo imati kintu i gužva će se stišati..
Neću tako da živim.
- Razgovaraj sa Gramom. Neka mi da kredit. - Neće upaliti.
Nemamo posla sa Gramom.
Rekao si da je svoj čovek.
- Rekao si da radi sam.. - KGB mu je dao lovu.
- Totalno si nas sjebao. - Jesam.
Razumeš šta govorim? Nema zezanja, put pod noge.
Ideš sa mnom ili ne?
Ne. ovog puta ne.
- Daj mi ključeve. - Stvarno ćeš se vratiti?
Da.
Vidimo se kad se vidimo.
Hej, bar si opet u igri.
Zahvalićeš mi jednog dana.
Odustani ili ostani u igri. Zovi ili podiži.
To su odluke koje se donose za stolom.
Ponekad je sve tako jasno da postoji samo jedan put.
A nekad, kao da imaš slab par nasuprot jakog,
šanse su da ćeš dobiti, ovako ili onako.
Bitan je osećaj u želucu.
Vidi ti njega.
Vidi ti mene.
Uđi.
Ne.
- Gde ti je prijatelj? - Otišao je.
- Doneo si mi novac?
- Malo sam kratak. - Koliko?
Totalno.
Mora da imaš neku priču.
Kako vidiš...
ne mogu da platim.
Vidim da si dobro dobio.
Nisi smeo da garantuješ za tog dripca.
Možda ne.
- Ne daješ mi opcije. - Zašto?
Ne mogu da ti verujem da me niste zeznuli.
Ja ne radim s ortakom.
Ako hoćeš da raspraviš s KGB-om, slobodno.
Ako ne, imaš jedan dan ili ćeš videti šta su batine.
- Hej! - Šta se dešava?
Izgledaš kao Dvejn Bobik posle runde s Nortonom.
- Šta ti se desilo? - Crv.
Kada ćeš početi da slušaš?
Slušam.
Koliko ti treba? 500? Hiljadu?
Treba mi 15.000.
- 15? - Da.
Meni treba da mi Kristi Tarlington popuši.
- Beži, jebo te! 15.000 dolara? - Ozbiljno, Džoi....
Šta možeš da učiniš za mene? S 500 ne mogu da počnem.
Ako ne možeš s 500, šta bi s 2.000?
U kakvoj si gužvi?
Najgoroj, s najgorim.
- KGB? - Da.
Dođi ovamo.
Zar ti nisam rekao?
Ne dozvoli da te taj ima u šaci.
- Mnogo štošta si mi rekao. - Da, da. Nisi me slušao.
Rekao sam da igraš u ono što imaš, a ti rizikuješ.
Rekao sam da polako skupljaš
a ti se zadužuješ.
Govorio sam ti o karijeri.
Naučio sam te da dobiješ.
Nije ti bilo dosta.
Sad ne treba da mi pričaš kako sam uprskao.
Znam da sam uprskao.
Od tebe tražim novac.
- Koliko god možeš da mi daš. - U tome i jeste štos.
Ovog puta nema novca.
Koliko dobijaš s 2.000? Jedan dan?
Bacio bih lovu.
- Divno. - Sam si kriv.
Sve si rizikovao zbog pustog sna o Vegasu.
Rizikovao sam.
Ti sve znaš ali nemaš muda da igraš.
Nemam muda? Bitango mala.
Ja ne igram zbog uzbuđenja ili pobede.
Igram za kiriju, alimetaciju. Za novac.
Moja deca imaju da jedu.
Imam muda da ne rizikujem,
ili jurim puste snove o pobedi na Šampionatu.
Mogu da zovem ljude
i dobijem ti u vremenu.
Da ti nađem stan i dam ti kamion.
Ali što se novca tiče, ne mogu. Moram da odbijem.
U redu je. Razumem.
- Slušaj. - Šta?
Istina je, rizikovao sam sve.
I znaš šta? Nisam imao lošu ruku.
Nije me poterao maler.
Nadigran sam. Tada sam nadigran.
Ali znam da sam dovoljno dobar da sednem za taj sto.
Nije to pusti san.
Ne sumnjam u tvoj talenat.
Ovo nikome nisam rekao.
Pre osam, devet meseci, bio sam u Tadžu
i video Džonija Čena.
Seo je da igra 300-600.
Sve je stalo kad je on ušao.
Svi su gledali kako igra.
Posle nekog vremena niko ništa nije igrao,
jer su svi stali da gledaju njega.
Neki igraju da bi rekli:
"Igrao sam sa šampionom".
Znaš šta sam ja uradio? Seo sam za sto.
Tu ti treba 50-60.000.
Ja sam imao šest. Ali sam morao da znam.
Šta je bilo?
Igrao sam i uglavnom gubio, a onda sam stekao prednost.
- Kečevi ili popovi iz ruke? - Nevezane karte.
Nisam imao ništa. Ali on je podigao.
Odlučio sam, briga me za novac.
Dobiću ga.
Dobiću ga u ovoj ruci.
- Podigao sam. - Podigao njegov ulog.
- Podigao si njegov ulog, a? - O, da.
I on je moj.
Hteo je da me zaplaši, kao turistu.
Oklevao sam sekund, i ponovo podigao.
Pošao je ka žetonima, pogledao me...
Pogledao svoje karte, pa ponovo mene.
Odustao je. Dobio sam ga.
- Jesi li imao dobre karte? - Žao mi je, ne sećam se.
Ustao sam i pošao ka blagajni.
Seo sam s najboljim na svetu. I dobio.
Izblefirao si Čena, kurvin sine!
Zato si pokušao kod KGB-a.
Tako je.
Ponovo bih to uradio, kad bih mogao.
Nadam se da ćeš upeti.
Videćemo se, Kniš.
To je privremeno? Vraćaš se idućeg semestra?
Mislim da obojica znamo da nisam za advokata.
Nadam se da te nije moja priča nije obeshrabrila.
Nadahnula me je. Bio sam na putu da odustanem.
- Ali sad si tu. - Tačno.
- Imaš problema? - Imam, gospodine.
Ali ne sa zakonom. Dužan sam.
- Kockarski dug? - Da.
Nije moj. Bio sam garant pogrešnom čoveku.
Sada je dug moj.
Razumem.
Koliko ti treba da se rešiš briga?
- 15.000 dolara, večeras. - Majkl!
Majkl!
- Ja nisam bogat čovek. - Znam.
Teško mi je da vas pitam.
Nemam drugog izlaza.
Ako možete da mi pomognete...
Teško mi je da te takvog vidim.
Ali 15.000...
Znam.
Ako to mora biti večeras...
Deset je najviše što mogu.
Učinili biste to?
Kada mi je majka dozvolila da napustim ješivu,
to je skoro ubilo.
Ali je znala. Znala je kakav život moram da izaberem.
Učiniti ti za drugog je "micva".
Zbog toga smatram da sam dužan.
Uzmi ovaj novac
i izvuci se iz gužve.
Čuješ li me?
Znam da možeš.
Obećavam da ću vam vratiti.
Srećno.
Često sam za stolom viđao nevične pokeraše.
S malo žetona i slabim izgledima, kad su sve dobre karte prošle.
Samo im jedna karta iz špila može pomoći
Pitao sam se kako dozvole da dođu u takvu situaciju
i kako misle da se izvuku.
Sam dolazak na ovo mesto rađa u meni uznemirenost.
Zidovi od cigle, mračni tipovi, miris ustajalog.
Osećao sam se kao Bakner pri ulasku na stadion Šea.
Ali, imam li izbora?
Imaš moj novac?
- Sutra ćeš ga dobiti. - Da.
Dakle još je moj.
Za narednih osam sati.
Ako do tad ne budeš imao,
moj si.
Pa...
Imam 10.000. Hoću da igram.
- Siguran si? - Čuo si me.
Onda ćemo igrati. Nas dvojica.
Obojica počinjemo s dve gomile žetona.
Na neviđeno. 25 i 50?
I ne prekidamo dok jedan ne uzme sve.
Da igramo.
Podižem.
Hiljadu.
Agresivno.
Novi dan?
I nećeš se zaplašiti.
Ali ja podižem...
Za pet hiljada.
Dojl Bronson kaže: Tajna dobijanja bez limita je
naterati čoveka da uloži sve.
Tedi je upravo to uradio.
Ide na kečeve, jedinu varijantu jaču od mojih kraljeva.
Ne mogu da pratim i dam mu priliku da dobije.
Mogu da odustanem ako mu verujem, ali...
Podižem. Ulažem sve.
Tvoje je.
U igri protiv jednog,
broj žetona je važan koliko i karte u ruci.
Uzeo sam mu polovinu u prvoj ruci.
Sad treba da ga pritiskam dok ne izgubi sve.
Ulažem 1.000.
Idem.
Čekam.
Imaš 2.500? Idem na sve, Tedi.
Dva para, sa pubovima.
Dobar si.
Dobra ruka.
Dobio si puba pretposlednjom kartom.
- Imao si sreće. - Jeste, to je bila sreća.
Dakle, to je to?
Kao klinac koji dolazi na jedan na brzaka.
Osećam se nezadovoljan.
Žao mi je.
Ti si, mora biti, ponosan i silan.
Dovoljno jak da pobediš ceo svet.
- Sasvim dobro se osećam. - I ja. Sasvim dobro.
Naravno, možemo još nekog da pitamo kako se oseća.
Grama!
Učinilo mi se da sam osetio njegov miris.
Uzeću šta je naše.
Naravno, možeš da nastaviš.
Rizikuj. Slažeš li se, Grama?
Naravno, partneru.
Ima vremena do ujutru.
Znaš šta? Imam pet hiljada. I zadovoljan sam.
- Idem kući. - Dobro.
Ionako je ovo prokleta zajebancija.
Konačno, dao sam ti tvoj novac.
- Šta si rekao? - Tvoj novac.
Još sam dobar 20.000
od prošlog tapiranja.
Pokušavaju da me navuku da ostanem u igri.
Ovo nije obračun. Nisu u pitanju ego ili ponos. Bitan je samo novac.
Mogu sada da odem... Kvit sam sa Gramom i KGB-om,
s pola duga Petrovskom.
To je sigurna varijanta.
Rekao sam Crvu: Ne možeš da izgubiš što nisi uložio.
- Deli. - Ali, ne možeš ni da odbiješ.
Dajte žetone!
- Dupliramo na slepo? - Da.
Bez limita.
U redu. Slobodno uzmi još žetona, u svako doba.
Mora da se gorko kaješ
što nisi otišao na vreme.
Loša odluka.
Ali...
Ništa ti ne brini, sinko.
Uskoro će biti gotovo.
Okej.
Čekam.
Toga nema. Moraš da ideš na sve.
Polažem karte, Tedi.
Dva najbolja para.
Monstrouzna ruka. Ne idem dalje.
Imaš 2 i 4, ne ostajem protiv jake ruke.
Položio je čudovište.
Trebalo je da pratiš, isplatio bi mi sve.
Zašto si to odbacio?
Nisi gladan?
Gospodine kučkin sine! .
Hajde da se kartamo.
Pravilo je:
Ne progovarate kad primetite gest.
Konačno sam ulovio KGB-a.
I pod drugim okolnostima pustio bih da gricka keks dok ne ostane bez kinte.
Ali nisam imao vremena. Imao sam rok do jutra.
Čak i KGB nije imun na nerviranje.
Dosta je Tedi. Dokrajči prokletog klinca.
Ostaje u igri.
Mali je aligator. Ne možeš ga se rešiti.
Nigde ja ne idem. Duplo, na slepo.
Okej.
Ja zovem.
Čekam.
Dve hiljade.
Pratim. Reskiraću.
I ne bacaj žetone.
Nadaš se dobroj karti? Nemoj.
Neće ti valjati.
A u svom klubu bacaću žetone kod god poželim.
Okej.
Čekam Tedi.
Tačno.
Veliki tatica
ulaže
sve.
To je 4.400.
Pratiću, ili sutra neću poštovati sebe.
Samo će ti to ostati.
Poslednja karta.
Čekam.
To boli, zar ne?
Ne možeš da veruješ šta se desilo.
Tvoji snovi su raspršeni.
Svaka nada propala.
Tvoja sudbina sedi pored tebe.
Taj kec nije mogao da ti pomogne.
Ulažem sve.
U pravu si, kec mi nije pomogao.
Dobio sam kentu.
Kučkin sine!
- Dosta je! - To je to?
Šta pričaš?
- Završi ga, Tedi. - Nema više!
Dosta je za večeras!
Kurvin sin, celu noć me čeka!
Namamio me je!
Jesi li sad zadovoljan?
Mogu da te razbijam celu noć.
Njet! Njet!
Počistio me je.
Isplati ga.
Daj mu njegov novac.
Mojih 10 hiljada pretvorio sam u 60.
Grami sam dao 15, 6 Česterfildu.
Što se tiče Crva, računao sam da smo kvit.
Posle deset koje idu profesoru,
Opet sam na početku. Sa 30.000.
Hej.
- Izgledaš užasno. - Trebalo je juče da me vidiš.
- Jesi li dobro? - Jesam. Ti?
Ja sam onako kako sam.
Odlaziš?
Računam da me ovde više ništa ne drži.
Hoćeš li ovo da daš Petrovskom?
Nisam hteo da ga budim, rano je.
Da računam na tebe?
Uvek si mogao da računaš na mene.
Hvala.
Čuvaj se, Džo.
Javi se.
Ako ti zatreba advokat.
Hoću.
A zatrebaće mi.
Aerodrom Kenedi.
- Gde ste se uputili? - U Vegas.
- Vegas, a? - Da.
Srećno.
Ljudi to uporno nazivaju srećom.
Hvala.
Prva nagrada na Šampionatu je milion dolara.
Stoji li na njima moje ime? Ne znam.
Ali ću otkriti.